JEG, CLAUDIUS
9. Ved alle guder!
Jeg fant den i den kassen.
Den lå på Caligulas soverom. Den tilhørte hans far, Germanicus.
Jeg sa jo at jeg skulle avsløre alt. Jeg skal ikke skjule noe!
Og hvis det som kommer, virker utrolig, så tro det likevel.
Tro det!
Tiberius' fem siste år ved makten bør forbigås i stillhet.
Han ble på Capri, oppslukt av sine perversjoner.
Da folk begynte å tro at han aldri kom til å dø, fikk han slag.
Han hadde utnevnt Caligula til førstearving -
- og barnebarnet Gemellus, bare en gutt, til andrearving, -
- i tilfelle Caligula skulle dø før ham.
-Han er død. -Er det sant?
Gi meg ringen hans!
La oss meddele verden at verden har fått en ny keiser.
Senatorer... Mine herrer...
Vår elskede keiser Tiberius Claudius er død.
Jeg lukket nettopp hans slitne, gamle øyne med denne hånden.
Før han døde, tok han ringen fra fingeren sin,-
-satte den på min finger og sa:
"Jeg dør i fred, i visshet om at du hersker i mitt sted."
Det var hans siste ord.
Jeg gråt. Jeg falt på kne og gråt...
Mine herrer, jeg står nå fremfor dere som deres keiser!
- Herre... -Lenge leve Roma!
Herre! Keiseren lever igjen!
Han vil ha kveldsmaten og ringen.
-Ta den, da! -Vent, det er en feiltakelse.
Den dumme slaven så bare vinden i sengeklærne.
-Han vil ha koteletter og vin! -Jeg skal lage koteletter av deg!
Han er gal, ser dere vel?
-De bør nok se etter selv. -Nettopp!
Bli her til saken er undersøkt.
Jeg vil ha kveldsmat.
Og jeg vil ha...
-Jeg sa jo at han var død. -Typisk!
Han ville se hva vi gjorde når han spilte død.
Dette glemmer jeg ikke, Macro. Det lover jeg deg.
Mine herrer... Tiberius Claudius er død.
Det er ingen tvil om det. Da jeg kom inn, hvilte han fredelig.
Vi skal føre ham til Roma og gi ham en staselig begravelse!
Hill Cæsar!
Mine herrer! En ny gullalder gryr!
En sønn av Germanicus!
La senatet gi ham suveren makt!
La oss rope ut: "Roma er reddet! Hill Cæsar!"
Herodes Agrippa!
Jeg tenkte på deg forleden og hva du drev med.
Hvis jeg ikke prøvde å låne penger, tenkte jeg på dere!
Kom dere sammen?
Jeg kom til Brundisium og fortsatte til Capua.
Claudius skulle nettopp dra til Roma og besøke Dem på veien.
-Ingenting kunne gjort meg gladere. -Sett deg.
-Husker du min dattersønn Gemellus? -Han har vokst.
-I bredden! Han spiser bestandig. -Kaker er ikke bra for deg.
-De tetter til brystet. -Kjefter du, går jeg inn.
Siden Tiberius døde, tror han at han allerede styrer Roma.
Ja, sammen med fetter Caligula.
Senatet har opphevet det. Du er altfor ung.
Og keisere plyndrer ikke bakerier!
Å spise for mange kaker er vel ikke verre enn å drikke for mye vin?
Mange voksne gjør jo det.
Han trøstespiser. Livilla hadde andre interesser enn ham.
-Jeg skrev jo om Livilla? -Død, for min hånd.
Jeg ville ha gjort det om igjen.
Alt blir kanskje bedre under Caligula?
Jeg liker alle titlene du fant på til meg. Det gjør min søster også.
Jeg skal nok bruke alle.
Din konsultid er slutt, Lentulus. Har du utsett din etterfølger?
Valget er jo selvsagt.
Senatet ber Dem akseptere neste periode og selv velge kollega.
Jeg aksepterer og proklamerer herved-
-at min første embetsgjerning blir å samle inn alle Sejanus' arkiver-
-og få dem brent på torget!
Og til minne om min kjære mor Agrippina-
-blir det en ny årlig fest med hesteløp og fekting!
Måneden september skal hete Germanicus etter min far,-
-slik august er oppkalt etter min olde...
-Nå har jeg hodepine. -Har du vondt nå igjen?
Kom til rommet mitt, så skal jeg lindre smerten.
Lentulus!
Her kommer min konsulkollega.
-Gemellus! Et utmerket valg. -Nei, nei, nei!
Min onkel Claudius!
Ja, hvem ellers, om ikke min fars kjære bror?
Onkel, jeg utnevner deg til min konsulkollega.
Jeg? Konsul? Jeg har jo glemt alle prosedyrene!
Det spiller ingen rolle. Jeg tenker ut alt!
Det galopperer i hodet mitt, og stammingen din gjør det verre!
Saken er avgjort.
Hva er det med ham? Hvorfor harker han hele tiden?
-Han har hatt alvorlig hoste. -Kan han ikke bli kvitt den?
-Han får hostemedisin. -Jeg forstår.
-Håper det går over snart. -Brystet... Det er ikke min skyld.
Nei, men det er ditt bryst!
-Er det ditt eget hår? -Hvordan det?
-Ditt eget hår eller en parykk? -Mitt eget...
Så mye, og jeg har så lite? Høyst irriterende. Du er eldre.
Jeg har ordnet med rom til deg på slottet.
Du får bo hos meg og søstrene mine. Det vil du like.
Hele familien skal være sammen. Jeg er meget familiekjær...
Stort sett!
Din første oppgave blir-
-å få laget to statuer av mine brødre Drusus og Nero.
De skal reises og innvies ved en seremoni i begynnelsen av desember.
Ja, visst blir det dyrt, men penger er det nok av.
Tiberius etterlot seg 27 millioner gullmynter.
-Og hvor mye er det igjen? -Lentulus!
Hvor mye er det igjen?
Mellom åtte og ni millioner. Han hadde stor gjeld.
Den gnieren! Jeg burde ha drept ham da jeg hadde sjansen!
Hodepinen blir verre. Galopperende, dundrende hover!
-Kom til rommet mitt. -Hodet mitt...
-Hva var det jeg sa? -At du burde ha drept ham...
-Ja, jeg hadde mange sjanser. -Gemellus bør kanskje gå?
Nei, la ham høre historien! Dette blir nok en historisk anekdote.
Du skal skrive den ned siden, onkel. Hold opp å hoste!
-Det er meget vanskelig. -Prøv!
Lentulus, hvor mye er det igjen? Av Tiberius' formue?
-Mellom åtte og ni millioner. -Ikke mer?
Han hadde også stor gjeld.
Dette har vi sagt før. Hva går det av deg?
Jeg vet at jeg skulle fortelle en historie for dere.
Det skjedde for tre-fire år siden på Capri da jeg bare var en gutt-
-som var rystet og skamfull over keiserens forfall.
I min bråmodne visdom innså jeg at Roma skjebne-
-kunne avhenge av et støt av en kniv.
En kniv i min hånd...
Tanken plaget meg, som en skjebne jeg ikke kunne flykte fra.
Men hvorfor nettopp jeg?
Hvorfor nettopp jeg som aldri hadde tenkt på vold?
Hvorfor skulle denne tunge byrden legges nettopp på meg?
Men en natt...
Søvnløs av sorg over min kjære mors og mine kjære brødres skjebne...
Besluttet jeg at hva som enn ville skje,-
-skulle jeg endelig hevne meg på deres morder.
Jeg tok en kniv som hadde tilhørt min far, gikk inn til keiseren,-
-og der lå han, stønnende i et mareritt av dårlig samvittighet.
Det galopperte i hodet mitt, det dundret...
Ja, jeg husker at det var første gang jeg hørte det.
Jeg løftet dolken for å støte til...
Men hørte en guddommelig stemme:
"Stans hånden, oldebarn! Å drepe ham er respektløst!"
Jeg stivnet. Jeg snudde meg for å se den som snakket,-
-men det var ingen andre i rommet.
Men jeg følte guden Augustus' tilstedeværelse.
"Guddommelige Augustus!" ropte jeg!
"Han drepte min mor og mine brødre! Skal jeg ikke hevne dem,-
-selv om jeg risikerer å bli skydd av alle?"
Augustus svarte...
"Å, store sønn, du som skal bli keiser..."
"Det du vil gjøre, er unødvendig."
"På min befaling hevner furiene seg hver natt mens han sover."
"Overlat ham til hans lidelser. Lidelsene i drømmene-
-og de lidelsene som skal komme etter døden!"
"Han skal pines i all evighet-
-mens du, min sønn..."
"Etter en strålende regjeringstid skal omfavnes av Augustus."
Jeg kastet dolken fra meg...
Far...
Hjelp meg!
Hold opp! Hold opp.. !
Hold opp! Hold opp!
Statuene må bli ferdige i november!
-Jeg gjør mitt beste. -Jeg går til en annen!
-Vi har jo allerede begynt på dem. -Dere har bare fått marmoren!
Vi begynner i morgen. Keiseren blir likevel ikke frisk til seremonien.
Det er keiserens sak! Sørg for at statuene blir ferdige!
Idiot...
Keiseren våknet i morges, men havnet igjen i koma.
Det er alt jeg kan si. Jeg foreslår at dere går hjem.
Man gjør alt som gjøres kan.
Vi ber for ham hver time. Hils ham og si det.
Jeg har tilbudt gudene mitt liv, bare han får leve.
Hans død vil bli den største ulykken for Roma siden Germanicus døde.
Deres bønner hjelper ham sikkert.
-Kom fort! Han vil snakke med deg! -Hvorfor det?
Bare gjør som han sier! Han dreper deg hvis du ikke sier det han vil!
-Hva skal jeg si? -Jeg vet ikke!
Han ville drepe meg fordi jeg ikke elsket ham!
Jeg måtte sverge på at jeg elsket ham!
Gå nå, er du snill!
Hill deg, Cæsar!
For en lykke å se deg i live-
-og høre stemmen din. Tør jeg håpe på at du er bedre?
-Jeg var faktisk ikke syk... -Ikke det?
Nei, jeg gjennomgikk en metamorfose.
Å... Gjorde det vondt?
Som en fødsel, der moren må føde seg selv...
Ja... Det må ha gjort vondt.
Tør jeg spørre av hvilken natur-
-denne herlige forvandlingen er...
Den som du har gjennomgått..?
Er det ikke opplagt?
Du har jo blitt en gud!
Å, min gud! La meg tilbe deg!
Hvordan kunne jeg være så blind?
Jeg har jo fortsatt en dødelig skikkelse.
Jeg burde ha sett det! Ditt ansikt lyser...som en lampe!
Gjør det? Reis deg og gi meg speilet!
Jo, visst er det lyst.
Jeg kunne ha lest i skinnet.
Jeg har alltid visst at jeg var guddommelig. Tenk etter!
Som toåring slo jeg ned et opprør og reddet Roma.
-Det var fantastisk. -Som Merkur eller Herkules-
-som kvalte slanger i vuggen!
Men Merkur stjal jo bare noen okser, mens jeg da jeg var ti år,-
-allerede hadde drept min far. Det visste du ikke?
Nei.
Deres guddommelighet...
Det gjorde ikke engang Jupiter.
Og hvorfor, om jeg tør spørre, gjorde du det?
Han sto i veien for meg, for meg, en ung gud!
Han ville straffe meg, så jeg skremte ham i hjel.
Det var altså du som gjorde alt det? Utrolig.
Nei, på ingen måte. For en gud var det meget enkelt.
Jeg drepte min adoptivfar Tiberius også. Det gjorde ikke Jupiter!
-Nei, det har jeg aldri lest om. -Enda så belest som du er.
Jupiter lå bare med en av sine søstrer. Jeg ligger med alle mine.
-Martina sa at en gud gjør slikt. -Kjente du Martina godt?
Ja, en meget klok kvinne. Jeg besøkte henne hver dag.
Hun visste alt om de greske gudene. Jeg var som Zevs.
Jupiter var bare en blek, romersk kopi av Zevs.
Giftet ikke Zevs seg med sin søster?
-Hva het hun? -Hera.
-Han gjorde Hera gravid... -Nei, det var Metis.
Han fryktet at barnet skulle bli sterkere og styre himmelen,-
-så han rev barnet ut av henne, slukte det helt,-
-og Athena vokste ut av hodet hans.
Ja, noe i den duren.
Jeg trodde aldri på slikt før. Nå vet jeg at det er sant.
Nå forstår du hvorfor jeg alltid har vært guddommelig.
Drusilla er også guddommelig.
Det skal proklameres når min egen guddom proklameres.
Å, dette er mitt livs mest storslagne øyeblikk!
Får jeg trekke meg tilbake og ofre til deg med en gang?
Din guddommelige mine er for sterk. Jeg besvimer...
Deres guddommelighet.
Gå i fred.
Jeg hadde tenkt å drepe deg, men jeg har ombestemt meg.
Send Drusilla hit!
Han har blitt en gud! Du er også en gud.
-Ikke vi... -En gud? Hvilken?
-Han tror han er Zevs! -Ikke verst for oss dødelige!
Når han kunngjør sin guddom, sperrer de ham inne som gal!
Vi får kanskje tilbake republikken! Kanskje det beste som har skjedd!
Keiseren kommer!
Det er noe dere bør vite for å unngå å bli overrasket.
Vi er så heldige at vi får oppleve noe høyst forbløffende.
Keiseren har gjennomgått en forvandling.
En metamorfose...
Han har blitt en gud.
Det er mildest talt uvanlig, men det ligger i miraklenes natur-
-at de er uvanlige-
-og hvis enkelte ikke tror på dem, er det verst for dem selv.
Men keiseren vil unngå oppstyr og ståhei.
Alle skal oppføre seg som vanlig.
Selv om han er gud, forblir han-
-den samme elskverdige unge mannen. Det kan jeg attestere.
For at vi alle skal kunne omgås ham som før,-
-har han for enkelhets skyld bestemt å beholde sin dødelige skikkelse.
Hans søster har forresten blitt gudinne. Noen spørsmål?
Naturligvis er det uvanlig, men...
Det ligger, som sagt, i miraklenes natur.
Hvorfor skal mennesker bare bli guder etter sin død?
Før eller senere ville et menneske bli gud midt iblant oss.
Vi dyrker Augustus etter hans død.
Hvorfor ikke hans oldebarn mens han fortsatt lever?
Vi bør prise oss lykkelige som får leve på denne tiden.
Ettertiden vil misunne oss.
Den kommer til å kalle deg en tosk...
Keiseren!
Min søster og jeg er glade for å kunne ta imot dere igjen.
-Bedringen er et under. -Men du ba jo om det?
-Man blir ikke alltid bønnhørt. -Dine var jo spesielle?
Du tilbød gudene ditt liv i stedet for mitt. Svært edelt.
Ja, det gjorde jeg.
-Hva vil du gjøre med det? -Hva mener De?
Jeg lever, du lever.
Bør ikke løfter til guder holdes? Har du sverget falsk?
Tenk på saken, men ikke for lenge.
Gudene venter ikke evig. Jeg kjenner dem.
Nå skal vi spasere til Forum og vise oss for folket i Roma.
Vi får gjøre noe med hosten. Du glemmer vel ikke statuene?
-Du er altså her igjen, Herodes? -For å gratulere Dem.
Kom, jeg vil snakke med deg.
Kan ingen i hele Roma drepe ham som en hund?
Det er meget vanskelig. Det er vakter overalt. Sejanus' verk.
-Og jeg har aldri drept før. -Galskapen kan ikke fortsette.
Han blir enten bedre eller dør.
-Forgift maten hans, da! -Tror du jeg er en snikmorder?
-En "levende gud"! -Og en "gudinne..."
Å ta sin søster til kone! De vil råtne i helvetet, begge to!
-Jeg syns synd på henne. -Typisk!
Hun er livredd for ham! Jeg forstår henne.
-Jeg ville tatt livet av meg. -Ingen vil dø, mor.
Jeg så da Lentulus forsto at "guden" ikke spøkte.
Han håpet at Caligula skulle glemme det,-
-men han lot Macro passe på at han skar opp årene!
Han fikk som fortjent! En flokk skamløse feiginger!
Da Germanicus døde, døde den siste romeren.
-Godt å få forlate Roma. -Vær glad du slipper slottet!
-Ablegøyene som skjer der om natten. -Jeg har hørt nok!
-Noe igjen i statskassen? -Ikke stort.
Han ga en seirende kusk 20 000 gullmynter forleden.
-Når pengene tar slutt, se opp! -Vi ses ved kveldsmaten.
-Hun er svært fortvilet. -Hva kan jeg gjøre?
Jeg har en gal nevø, men jeg kan ikke drepe ham.
Min edle bror Germanicus' barn. Hvordan kunne det skje?
Claudiernes tre bærer to slags frukter:
Søt og råtten.
Årets høst har vært forferdelig!
Dette er ikke deres hus. Dette er vårt hus.
Her skal vi tillbringe nesten all vår tid.
Jeg lar bygge en bro til slottet og avholder audienser her.
Ja!
Se på ham! Jupiter!
Ser han ut som en gud?
En annenklasses gud.
Ja, en annenklasses gud.
Hørte du det?
Du er ikke betydningsfull nok for dette tempelet.
Hva? Velg dine ord, ellers knuser jeg ansiktet ditt!
Snakk høyere. Jeg hører deg ikke!
Inntil videre kan du kalle meg Zevs.
Når det gjelder makt, står han meg nærmest.
Du ble skapt av de gamle romerne i hans bilde, men du er ingenting.
Ingenting! Hører du det? Og dette er Hera...
Som romerne forvandlet til deg!
Vi skal flytte dere begge ut i et skur.
Dere har stått her altfor lenge.
I dette tempelet har jeg valgt å føde Zevs' barn!
Et barn?
-Mitt? -Zevs' barn...
Som skal styre universet.
Fortell henne...
Fortell henne hvordan det er å bli elsket av Zevs!
Fortell...
Det var som om solen revnet i årene mine!
Som et stjerneskudd!
Som om alle universets lys strålte i mitt skjød...
Og et nytt univers ble født!
-Du lovte dem jo til i dag! -Jeg lovte å gjøre mitt beste!
-Seremonien er jo i morgen! -Nero er ferdig!
De hører sammen! Jeg skal få deg utvist fra byen!
Marmoren kom sent. En av steinhoggerne mine har vært syk.
Marmoren var her forrige gang! Du brukte den til noe annet!
Nei, jeg sverger! Ta Nero, så er Drusus ferdig om en uke!
Nei, du kan beholde den.
Hva skal jeg med en Nero-statue?
Kast den et eller annet sted! Jeg skal saksøke deg! Kontraktbrudd!
Og jeg saksøker Dem! Erstatning for skadeverk! For bedrageri!
De skal sannelig få høre fra mine advokater!
Den må De også betale!
Cæsar, det er noe du bør vite...
-Hører du det? -Hva da?
Gemellus hoster.
-Hører du det ikke? -Nei...
Å ha gudesanser... Jeg hører alt.
Selv et blad som faller på den andre siden av jorden.
Iblant er det uutholdelig.
Hører du ingenting?
Ingenting.
Han hostet under hele middagen. Hvor var du?
Jeg sovnet visst.
Under hele middagen. Selv da han gikk til rommet sitt, hørte jeg ham.
Ingen andre hørte ham. Ikke engang Hera.
"Hera"? Ja visst... Hera!
Nei, hun har neppe hørt ham.
-Nå er det stille. -Det var godt.
-Du ville fortelle meg noe? -Det gjelder statuene...
Ja, har du også lagt merke til det?
Hva da?
Ingen av gudestatuene i Roma likner meg! Det går ikke an.
Hent alle de viktige gudestatuene og sett mitt eget hode på dem.
-Ditt eget..? -Ja, og Heras.
Hennes hode kan du sette på-
-statuene av Venus.
Er hun ikke vakker? Og hun skal ha barn.
Hun bærer mitt barn.
Hvordan kan barnet bli?
Større enn selv Zevs? Kan det komme til å styre universet?
Statuene av Nero og Drusus-
-blir ikke ferdige til seremonien.
Statuene av brødrene dine-
-blir ikke ferdige i tide...
-Ikke ferdige? -Det var ikke min skyld.
Du har ødelagt alt! ldiot, pleide din mor å kalle deg!
Jeg skal skjære over halsen på deg! Jeg gjør det nå!
-Hva er det? -Hvem er det?
Gemellus... Jeg har kurert hosten hans.
Og du er ikke konsul lenger! Du er avsatt!
Jeg finner en annen!
Fjern det. Det ser grusomt ut.
Du må våkne, Drusilla. Hodet mitt...
Ingen får være større enn Zevs.
Ikke engang Zevs' barn...
Det var ikke mange i begravelsen?
-Caligula kalte ham "en forræder". -Tiberius' barnebarn, bare en gutt!
-Tror folk på slikt sludder? -De tror på hva som helst.
Flaks at han ikke feiret begravelsen med leker!
-Jeg vil snakke med Claudius alene. -Jeg skal gå.
Er det Gemellus' begravelse som har opprørt Dem?
Ja, det er begravelsen.
Farvel, Herodes.
-Skal du dra noe sted? -Ja, til din far.
-Hva mener du..? -Jeg skal ta livet mitt.
Ikke noe sludder nå.
-Det kan du da ikke. -Jo da, og det skal bli deilig.
Jeg vil ikke leve her, og du trenger ikke late som om du savner meg.
Naturligvis vil jeg savne deg. Du er jo moren min!
Så pliktoppfyllende. Jeg har knapt vist deg noen ømhet.
Beklager, men du har alltid vært en skuffelse for meg.
-Tenk å gråte i din alder! -Hvorfor skulle jeg ikke gråte?
-Spar tårene dine til deg selv. -Ikke gjør det, er du snill...
Jeg har bestemt meg. Jeg ble født i en verden av mennesker.
Nå er den en hundegård for gale hunder. Min sønn ble drept-
-og barnebarna Drusus, Nero, Gemellus.
Mine sønnedøtre er degenererte. Livilla døde for min hånd.
Det var det verste. Da burde jeg også ha dødd.
Vent litt. Caligula er gal, og før eller senere...
Nei, Roma er syk i margen! Han er bare utslett.
-Han kan ikke leve evig. -Nei.
Du overlever ham.
Du ville overlevd syndfloden, men jeg vil ikke.
Jeg har alltid ansett det høflig å vite når man skal bryte opp.
Mine ting er i orden. Betal det jeg skylder-
-og vær snill mot slavene mine.
Jeg drar til Antium. Kom om fem timer. Da er jeg død,-
-men vent til du får beskjed av Briseis.
Jeg stoler på at du tar deg av begravelsen og hogger av hånden min-
-og begraver den for seg. Det ville vært typisk deg å glemme det.
Og Claudius...
Claudius!
Vær så snill. Ikke gå i stå under avskjedstalen.
Nå kan du kysse meg.
Hun er død, herre. De kan gå inn.
-Hvordan var det? -Det gikk så lett.
Når livet vil unnslippe, trenger kniven knapt å røre åren.
Hun ropte ikke?
Mot slutten, til Deres far:
"Drusus, tilgi meg..."
-"Tilgi meg..." -"Tilgi meg"?
Kanskje fordi han hadde måttet vente så lenge.
Jeg tok henne opp av badekaret. De kan gå inn nå.
Ja, jeg kommer straks.
Ikke vær lei Dem, herre. Hun ville jo dø.
Hun var så rolig og tapper.
Men hun var jo Marcus Antonius' og Octavias datter.
-Jeg hogg av henne hånden. -Hvorfor gjorde du det?
Hun ba meg om det, herre.
Hun trodde kanskje at De ville glemme det.
Zevsy!
Zevsy, min mann! Hvor er du?
Du er ikke Zevsy! Min mann Zevsy...
Du er bare dumme, gamle onkel Claudius!
Kunne du ikke ha kommet i din bestemors begravelse i dag?
-Guder går ikke i begravelser. -Du er full!
Nei, min mann fant en vidunderlig drikk som vi drikker.
Det er som om man... flyr frem gjennom luften.
Har du sett min mann? Han har gjemt seg.
Mener du din bror?
Ja, min bror...
Min guddommelige, potente bror.
Potente.. !
Vet du at han skal bli far?
Hera skal ha barn med Zevs!
Eller Metis eller Diana.
Iblant er jeg en, iblant en annen. Han blander sammen...
Hvorfor gjør du gode miner til slett spill?
Du selv, da? Du spiller klovn, jeg gudinne.
Du er ekkel!
Det tør du ikke si til ham.
Du er redd. Alle er redde. Til og med han!
Vet du hva han er redd for?
Dette...
Han er redd for at barnet skal bli mektigere enn ham!
Nå har jeg noe som han er redd for...
Zevsy!
Zevsy, hvor er du? Zevsy...
Min skatt, er du her?
Zevsy!
Som du skremte meg!
Det er praktfullt! Men det kommer til å kile litt.
Hvorfor gjemmer du deg her?
Du skulle finne meg her.
Som du ser, har jeg gjort om hele rommet mitt.
Olympen! Vi guder vil gjerne bo på fjelltopper,-
-og i dette fryktelige slottet minner dette om mitt hjem...
-Og hva er dette? -En vogn som fører deg til skyene.
-Drikk dette. -Jeg har fått nok... Det samme?
Ja, vi guder drikker det før vi utfører mirakler. Drikk, drikk...
Du vet at jeg elsker deg mer enn alt annet i verden?
Nå skal jeg vise hvordan du skal dra opp til Olympen!
Du skal få se...
Gullarmbånd som skal hjelpe deg.
Hjelpe deg...på ferden.
-Skal vi reise sammen? -Hvem er jeg?
-Zevs, himmelens konge, min mann. -Og hvem er du?
-Himmelens dronning, din hustru! -Stoler du på meg?
-Blindt, min elskede, min herre. -Det kommer ikke til å gjøre vondt!
"Vondt"? Hva vil du gjøre? Du vet at jeg ikke kan nekte deg noe.
Hva er det du vil gjøre?
Fortell himmeldronningen hva hennes herre vil!
Jeg må ta barnet ut av himmeldronningens skjød-
-og sluke det, så et nytt barn vokser ut av Zevs' hode.
Ja, min elskede, ta det ut! La Zevs ta barnet og...
Vi går til sengs. Din dronning er svært søvnig.
Hva er det? Hva skal du gjøre?
Det kommer ikke til å gjøre vondt!
"Vondt"? Hvorfor... Caligula...
Vi er udødelige guder!
Ikke gå inn dit.
Ikke gå inn dit...